www.HoundDawgs.org
Jeg er født sommeren 1977 i Los Angeles, California.
Faren min, John Kinney, fikk vite at jeg var født to dager senere.
Da mottok han et telegram på Mykonos, der han regisserte en film.
Det regnet.
Han fikk et dyvått telegram på gresk. Filmens fotograf oversatte.
"Gratulerer! Hun er 3,06 kilo -
- og skal hete Alice."
Da smalt det løs et fyrverkeri av champagnekorker.
Far lagde personlige filmer som fanget tidsånden i hans generasjon.
Han fant sannheten på soverommet: Kjærlighetens pine...
Og humoren i det hele.
I fars nekrolog kalte New York Times ham en "komikkens poet".
Ingen ville ha satt mer pris på det enn han selv.
Jobben til pappa ga ham stor glede, respekt og suksess.
En suksess som ga ham råd til å kjøpe denne bilen og huset -
- der jeg bodde annenhver helg i barndommen.
Privatlivet til pappa var mindre vellykket.
Han giftet seg med flere kvinner og levde sammen med enda flere.
Men han tok alltid på seg skylden når et forhold tok slutt.
Det var ikke minst tilfelle med hans siste kone, min vakre mor Lillian.
Mamma var 22 år da hun traff pappa, og 26 år yngre enn ham.
De forelsket seg virkelig hals over hode.
En forelskelse som ikke skulle vare.
Foreldrene mine skilte seg like etter fireårsdagen min.
Dessverre for mamma inspirerte det pappa til noen av hans beste filmer.
Men han sa det var jeg som fullendte hans tredje akt.
Pappa var ikke sentimental, men elsket bursdagen min.
Han sa det samme hvert år: "Dette er din dag, ditt år.
Bare forbered deg, Alice. Framtiden er din."
- Mamma, er du der inne? - Et øyeblikk!
Mamma, husk at det er tørke!
Å ja.
- Mamma, lukk opp! - Jeg kommer!
- Gratulerer med dagen! - Nei gud! Dere, altså! Kom her!
Mamma, er alt bra med deg?
Ja, helt topp! Jeg har bursdag! Og jeg er så glad i dere.
- Hvem vil ha pannekaker? - Jeg!
Jenter, første dagen på ny skole. Er dere nervøse? Spente?
- Spent. Veldig. - Nevøs. Fryktelig.
- Kan jentunger få hjerteinfarkt? - Nei, men jeg skjønner deg.
Vil du høre yndlingssangen din? Skal vi snakke om hva som gjør deg nervøs?
Jeg vil ikke gjøre de teite øvelsene. Kan jeg ikke bare få antidepressiva?
Isabel, for billionte gang: Du er ikke deprimert.
Jeg er utslitt, håpløs, engstelig og liker ikke lenger det jeg før elsket.
Musikk, takk!
Jeg er ikke alene om det. 20 millioner amerikanere er deprimert.
- Hvor får du dette fra? - Reklame for Zoloft, garantert.
Nå er du litt for dramatisk. Du vil gå rett til første...
- Hva har du glemt? - Oppgaven om hva jeg leste i sommer.
Jeg setter dere av på skolen, så kjører jeg hjem og henter den.
- Men prøv å være litt mer ansvarlig. - Jeg jobber med det!
Send meg den i en e -post, så skriver jeg den ut på biblioteket.
Om jeg har tid, da, og får lov.
Her er vi.
Dette blir topp!
Mye finere enn skolen i New York. Her er trær og solskinn.
Og se -et kult veggmaleri. Skal jeg følge dere inn?
Ikke det, nei. Husk at etter skoletid blir det bursdagsfeiring med iskrem.
- Og så skal dere overnatte hos bestemor. - Kan du si at jeg legger meg ni nå?
Det er vel kvart på, men greit, jeg skal si det.
- Glad i deg. - Glad i deg, vennen. Ha en fin dag.
Velkommen.
Isabel?
Det går bra. Du er så fin, du er flott, du er fantastisk.
- Du er kul. Den byjenta. - Mamma!
Du klarer deg kjempefint. - Jo, men jeg vil helst bare hjem.
- Du er hjemme før du vet ord av det. - Til New York.
- Gratulerer med dagen, mamma. - Takk, vennen.
Kos deg!
Hollywood Boulevard er berømt for Walk of Fame...
- Dere er forsinket med betalingen. - Vi trenger fem timer til.
La oss få ha tingene våre her. Vi ordner betalingen.
- Jeg driver ikke veldedighet. Gå nå. - Vet du hva, Rajeesh?
Vi har betalt for to uker, trodde ikke vi ble her en tredje.
- La oss få være her til i kveld. - Kom dere ut straks!
Nå er du rimelig vanskelig, bortimot irrasjonell.
- Hva gjør du? - Jeg ringer til politiet.
- Vel? - Jeg må skifte, må ikke komme for sent.
- Hva sa han? - Han er gal. Indere liker meg ikke.
Teddy, har du pakket? Du hadde jo en plan.
- Du ser på den. - Nå må vi konse på møtet vårt.
Vi bør ta litt av dialogen i filmen der.
- Jeg spiller Sam og du Jane. - Jeg er jo Sam i filmen.
- Greit, så er jeg Jane. - Husk at nå må vi stå på vårt.
Jeg har hørt skrekkhistorier om manus som blir maltraktert av sånne folk.
- De skal hjelpe oss å realisere filmen. - Jeg har lest at sånt skjer.
Og vi skal ikke la noen få oss fra å lage filmen i svart -hvitt.
- Ikke sant? - Ja da, ikke stirr meg i senk.
Dette går så bra, så.
- Er alle klare til å dra? - Hvor skal vi bo?
Ser jeg bekymret ut?
Alice Kinney er eneeier -
- og designer i Alice Kinney Designs.
Alice er...
...en deprimert, nyseparert...
...taper.
Der er hun. California -jenta.
Fin bursdag?
Ja da. Mye skjer. Første skoledagen til jentene.
Du ringte dem vel?
Du trenger ikke minne meg på det.
- Gjorde du det, eller...? - De hører fra meg i løpet av dagen.
Jeg ringte for å gratulere deg med 40 -årsdagen.
Det går greit? Ikke så ille som du trodde?
Det går fint. Jeg forbereder meg til det jobbintervjuet i morgen.
Ja visst. Lykke til.
Takk.
Hvordan går det med flyttingen hit? Jentene spør meg hver dag.
"Når skal pappa kjøpe hus her?" Jeg slipper opp for svar.
Jeg spør om det samme. De har funnet en erstatter for meg.
Når han får overtatt, faller bitene på plass.
- Austen, de venter på deg. - Jeg kommer.
- Alice? - Ja?
Ikke bli sint for at jeg sier det... Jeg savner deg.
Gutta mine! Dere kom!
Du sa at om vi mente alvor, måtte vi komme til LA, så...
Beklager at jeg stresset med møtet, sommerstid, på en jødisk helligdag.
Helt greit.
Harry og Teddy Dorsey, George Appleton. Regissør, manusforfatter og stjerne -
- i "Mad Youth", den beste kort... Nei, beste filmen jeg så på South By.
- Paul snakker ikke om annet. Jason. - Og Jason.
Ja da, to Jason. Vi setter oss.
Vi har noen strålende ideer til å gjøre kortfilmen deres til en feature.
Jeg elsket den. Så den igjen i morges, på tredemølla. Den er spesiell.
Det blir din gjennombruddsrolle, Teddy. Vi må få deg på audition straks.
Og George, manuset ditt er innertier.
Jeg elsker den Joan -karakteren. Vi har vel alle hatt en Joan i vårt liv.
- Takk, men det er Jane. - Vil du være interessert i en serie?
- Ja! - Men hva med filmen vår? Hva skjer der?
Vi må først finne en produsent. Vi har alt en som er interessert.
Jeg viste kortfilmen deres til Justin Miller, og han falt pladask.
- Justin Miller? - Skrekkfilmprodusenten?
Han vil gjøre noe mer humant. Han har tjent rått på de skrekkfilmene.
Gutter! Han er en stor produsent og han liker filmen deres. Det er bra.
Jo, men vi har ikke et ferdig manus.
Det er faktisk bra. Justin vil utarbeide det med dere.
Han her ser ut som han vil myrde meg.
En jeg pratet med, er bekymret for at filmen skal være i svart -hvitt.
Det er greit. Vi kan... Kanskje vi kan overtale ham.
Liker dere ham ikke, finner vi en annen. Men Justin kan realisere filmen deres.
- Så vær åpne. - Vi er åpne, vi.
- Vær så god. - Takk skal du ha.
Er du Teddy Dorsey fra "Mad Youth"?
- Kan jeg bare få være en vanlig fyr nå? - Jeg er kjempefan.
Kan vi ta en prat om svart -hvittgreia?
- Jeg må bare si det. - Ha nå litt tro.
Jeg foreslår en skål for denne utrolige reisen og oss...
- Står til? - Nydelig skål. Rørende.
Jeg elsker LA!
- Unnskyld. - Greit.
- Så du liker det? - Fineste visittkortet ditt til nå.
Er jeg en sånn kvinne som mener at alle hobbyene hennes er verdig et yrke?
- Kanskje du er flink til mange ting. - Jeg var en elendig klesdesigner.
- Og en enda verre fotograf. - Gi deg, det har du alltid vært god til.
Det er sant. Jeg har sagt det i 13 år.
Jeg skal møte min første potensielle klient i morgen.
- Hvem? - En Zoey Bell. Hørt om henne?
En socialite, fant jeg ut da jeg googlet henne i åtte timer i går kveld.
Jeg er så nervøs.
Ikke bli sint fordi jeg sier det, men det går en søt fyr i yogaklassen min.
Han er nyskilt og vil inn i et forhold.
Jeg er ikke klar. Jeg har bare vært separert i fem måneder.
- Folk gifter seg på ny etter den tiden. - Det er så mye styr med flyttingen.
Isabel sliter, jentene er på ny skole. Jeg starter nytt firma.
Jeg må komme meg i orden og...
Jeg har bursdag, la oss ha det gøy!
- Hvor på Østkysten er du fra? - New York.
Nei?! Jeg er fra New York. Hvor i New York er du fra?
- Upper East Side. Og du? - Ikke noe så kult som Upper East Side.
- Hva skal det være? - To glass rosé, takk.
- Skal bli. - Takk.
- Hvordan har du det i kveld? - Jeg?
Helt topp. Takk for at du spør.
Skulle bydd på en drink, men bartenderen tror jeg sjekker opp henne i kveld.
Men det gjør du ikke? Hvorfor ikke?
Da må jeg slutte å snakke med deg.
Beklager, sjefen ba meg spørre deg om leg, så...
Da skal jeg vise deg det.
Ta det som en kompliment.
Jeg er Harry. Gammel nok til å drikke alkohol.
Alice. Jeg også -åpenbart.
Nå må du passe deg.
Baren stenger. Har alle lyst til å gå og danse?
Ja visst.
- Går det bra? - Ja da. Alkohol gjør meg litt nervøs.
Å kysse en helt ukjent også. Men det går bra.
- Går det bra med deg? - Ja da.
Er det dritvarmt her inne?
- Jeg trenger en liten pause. - Vil du ha vann eller en kald klut?
Jøss, så moderlig du er, Alice. Du burde vært mamma.
Jeg tror jeg må...
Ja da.
Hei. Du er våken.
- Hvordan føler du deg? - Bedre.
Alice, jeg beklager at du måtte se meg sånn.
Ikke noe strålende førsteinntrykk.
Jeg spydde hele tida da jeg var på din alder.
Ikke hele tida, da. Men jeg vet hvordan det er.
Jeg er fremdeles flau så det holder.
Unnskyld.
- Jeg hadde klær på meg da jeg kom hit? - Ja, jeg vet ikke hvor... når de...
- Her er de. - Takk.
George og Teddy etterlot meg her? De trodde vel at vi...
Nei, de er i stua.
De er visst i svime, de også. Det ble vill festing i natt.
Har du vasket den?
Jeg kjørte en maskin uansett. Har vært oppe siden halv seks.
- Takk. - Bare hyggelig.
- Da skal du bli kvitt meg. - Fint.
Du må ikke ha dårlig samvittighet. Jeg kommer meg aldri ut.
Aldri. Så dette var bra for meg. Jeg hadde det veldig gøy.
Og takket være deg gjorde jeg ikke noe jeg angrer på.
Jeg slår ut håret på bursdagen min. Det er liksom min nyttårsaften.
Og så er det tilbake til normalen igjen.
Hyggelig å ha bidratt til at du fikk lettet på trykket.
- Jeg skal stå opp nå. - Å ja, akkurat.
- For sent første dagen takket være deg! - Jeg sa unnskyld.
- Skynd dere. Rosebud, finn ranselen. - Ja da, bestemor.
Ja vel...
Bare hent ranselen.
Hva gjør dere hjemme? Bestemor skulle følge dere på skolen.
- Hva foregår? Du er så rar. - Jeg er ikke rar.
- Herregud! - Alice!
Han fikset den ødelagte greia på rommet mitt, under...
- Iz, finner du en bagel til Rosie? - Ja vel.
- Hvem er de fyrene? - Vet ikke.
- Mamma, du kunne ringt først! - Ante ikke du hadde morgenbesøk.
Da stikker vi. Tusen takk for alt, fru...
Herregud.
Du ser så kjent ut. Har vi møttes før?
- Galskap. - Jeg kjenner deg et sted fra.
Hun var gift med John Kinney. Hun spilte i alle filmene hans.
- Hvem er dette? - Herregud!
Er du Lillian Stewart? Herlig!
Og dette er nok John Kinneys hus.
- Hvordan vet du dette? - Jeg så tingene til faren din i et rom.
Beklager, jeg gikk feil. Jeg er kjempefan av faren din.
- Du er John Kinneys datter? - Og hvem er du?
- Kan jeg dra hjem nå? - Ikke ennå.
Det var gøy, men nå har jeg et møte. Så vi får avslutte dette.
- Vi er filmmakere, som mannen din. - Det er alle, vennen. Vi er i LA.
Tenk at du er her, og at du er deg. Helt surrealistisk.
- Du er en strålende skuespiller. - Pytt, jeg hadde bare noen småroller.
Du var råsexy i den filmen i den gule bikinien. Dæven!
Nei, gi deg! Alice, hørte du hva han sa?
John satte seg ved nabobordet på Ma Maison. 10 minutter senere -
- satte han seg bort til meg og tilbød meg hovedrollen i "Lola".
Han sa han likte måten jeg bestilte quiche Lorraine på.
Jeg må dra nå. Noen som vil gå samtidig?
Jeg blir og lager frokost til guttene. Kjør jentene på skolen. Dette er gøy!
- Greit at vi henger litt med mora di? - Ja da, greit for meg.
Det var første filmen din?
Alice, har du tid litt?
- Kan vi utveksle telefonnummer? - Harry, jeg er sent ute.
Du våknet til en helt annen person enn den du traff i går kveld. Så takk.
Men hvor gammel er du? 30?
- 29? 28? - Noe sånt.
Jenter, sett dere i bilen!
- Hun er så intens. - Det er jeg ikke.
- Lykke til med alt. Kanskje vi ses. - Jeg håper det.
Kom nå, damer.
Har de overnattet? Er du venn med mammaen deres?
- Hvor gammel ser jeg ut? - Som en mamma.
Jøss, du har gjort en enorm jobb her, Alice.
Det er masse blått.
Jeg googlet huset ditt, og tenkte Hamptons -greia var midt i blinken.
Kan du ikke sette deg litt?
Jeg føler jeg har villedet deg.
For jeg har faktisk ikke så mye til deg.
I alle fall ikke nå.
Du sa på telefonen at du var misfornøyd.
Ja, jeg sa det. Du har rett. Jeg er misfornøyd med ting.
Jeg skal være ærlig med deg. Jeg hadde en annen interiørarkitekt.
Vi var kreativt uenige, eller... Jeg kunne ikke fordra henne.
Så jeg måtte si henne opp. Jeg ser etter noen som ordner med leveranser -
- og sånne ting. Og når det er ordnet, -
- kan du kanskje ta de rommene hun ikke tok. Er det greit for deg?
Ja visst. Absolutt. Jeg kan ta hva som helst.
- Du kan begynne med et rom straks. - Så flott. Hvilket da?
Lekerommet til Gwyneth, datteren min.
- Kan du vise meg rommet? - Ikke nå, jeg må ta denne telefonen.
Beklager. Jeg har en utblåsning. Send meg en e -post.
- Ja vel, så møtet er over. - Vi organiserer alt sammen.
Marta, kan du vise Alice rommet til G? Marta!
Kan du ta av deg skoene når du går inn? Vi er ganske strenge på det.
Ja, Rob, jeg hører deg. Du trenger ikke skrike.
Hun lærte deg om solsystemet? Kan du noen av planetene?
Jeg kan Merkur, Venus, Jorden, Mars.
Jupiter, Saturn, Uranus, Neptun.
Pluto regnes ikke som en ordentlig planet.
Beklager.
Hva?!
Hør på meg. De trenger et sted å sove, du har et gjestehus.
- Så jeg tenkte de kunne bo her. - Jeg vet ikke hva to heter engang.
Når ble det så ille å ha tre skjønne menn rundt seg?
- Kanskje de kan hjelpe deg litt. - Med hva da?
Ba de deg spørre meg? Svar ærlig.
Nei, det var min egen idé. Jeg tror de guttene kan slå gjennom.
Filmen deres er rå og herlig.
Du har sett filmen deres.
De er blakk. Får de ikke bo her, må de dra hjem -
- et eller annet sted upstate New York. Da ryker sjansen til en karriere her.
De trenger deg, Alice.
De kjenner ingen her. Jeg liker dem.
Faren din ville ha likt dem.
Støtt kunsten litt, Alice. Det er bra for sjelen.
Idoliserer du pappa nå? Han gjorde en annen gravid mens dere var gift.
- Hvorfor er du så besatt av det? - Hvorfor er ikke du?
Fordi jeg er stor pike og han er død, så jeg vant.
Hadde de en reserveplan?
Hva om det var skjebnen at de traff deg? Du kan bli den som kan si:
"De bodde hjemme hos meg da de skrev den der filmen."
Det er bare en måneds tid. Eller en uke, kanskje.
Funker det ikke, så adjøss.
Men se heller på dette som noe som kan bli spennende.
Hva om ungene misliker det? Du vet at Isabel sliter.
Dette kan gjøre det verre.
- Så kult av deg. Tusen takk! - Seriøst, du er en livredder.
- Kan jeg hjelpe deg? - Nei, det går bra.
Det er en sovesofa, bare slå den ut. La vannet renne litt for å bli varmt.
- Og det er ekstra håndklær i skapet. - Flott. Takk skal du ha.
Det der skal jeg spyle ned i do.
Dette er ikke et sted der man tryner på sofaen etter et nachspiel.
Her er det handleliste på kjøleskapet, hjemmelekser og middag klokka seks.
Ikke det kuleste stedet for sultende kunstnere som dere.
Men vi får prøve å unngå å gå hverandre på nervene.
- Vel talt. - Får jeg snakke med deg utenfor?
Jeg syns vi to skal begynne forfra.
Vi ante jo ikke at vi kom til å bo sammen.
- Det skal vi ikke. - At jeg skal bo her, mente jeg.
Jeg tok deg åpenbart ikke med storm i natt.
Kanskje vi kan late som det ikke skjedde og begynne forfra, -
- som venner? - Enig. Fint at du tok det opp.
Bra. Og jeg sier det ikke bare fordi vi skal bo her og for ungene og greier.
- Det går bra. Vi er venner. - Som er tiltrukket av hverandre.
Eller jeg er. Ikke du. Min feil.
Han sier de bare skal være venner. Jeg kjenner Harry.
- Holder han seg til det? - Spørs hvor lenge vi blir her.
- Tror du dette er greit for henne? - Ja da, helt kult. Og her er dritstilig.
Og merkverdig rent og 600 ganger bedre enn hotellet!
Greit, vi blir her noen dager, til møtet med Justin Miller.
Du må kjenne på sengetøyet!
Vanvittig! Hva er det lagd av?
- Dæven! - Herlig!
Det var filmen han likte minst. Han prøvde å kjøpe den tilbake.
Beklager at jeg kom uanmeldt. Jeg så at døra sto åpen.
Jeg ville så gjerne inn hit igjen. Var det en spøk, det du sa?
For denne filmen er noe av det beste han har gjort.
Jeg er faktisk enig. La meg vise deg noe kult.
Dette er originalmanuset, med notatene hans.
Er det sant?!
- Skjønt å se håndskriften hans. - Jeg får gåsehud.
Hvorfor er alt dette i esker? Burde det ikke vært på filmmuseum?
Jo. Jeg flyttet nylig tilbake hit, og har vondt for å gi slipp på ting.
Hvorfor flyttet du tilbake, om jeg får spørre?
Et helt normalt spørsmål, som jeg burde ha et svar på.
Mannen min og jeg er separert. Han er i musikkbransjen.
Og der er det så mye festing. Det var gøy og vi nøt det.
Men vi ble eldre, var ikke unge lenger. Og så fikk vi unger.
Han fortsette å komme hjem to om natta osende som reneste Don Juan.
Jeg prøvde å berge ekteskapet. Jeg prøvde virkelig.
Du tar en avgjørelse for livet ditt når du er 25 år.
15 år senere lurer du på -
- om det var en god avgjørelse for resten av livet ditt.
Og så blir du helt... Ikke vet jeg.
Jeg vet ikke.
Leit med ekteskapet ditt. Men du ser ut til å takle det bra.
Hva? Den nye klienten ber meg komme, men jeg kan ikke. Isabel har gitartime.
Hun ber meg kjøpe juice til henne på veien. Er ikke det litt rart?
Jo, det syns jeg er rart.
Jeg kan kjøre Isabel til den timen.
Jeg har ikke bil, men hjelper gjerne til.
Ja vel? Takk. Pappas gamle bil står i garasjen.
Du kan kjøre med manuelt gir, vel?
- Liker du den nye skolen? - Nei.
Det var ikke så verst i dag.
Jeg vil bli forfatter. Skolen skal ha en skuespillkonkurranse.
Lærerne velger ut fem skuespill som skal framføres til høsten.
Frøken Avery mener jeg bør sende inn noe, men...
Så kult! Det må du absolutt gjøre.
Jeg har veldig lyst, men vi må selv framføre det vi skriver.
- Vet ikke om kroppen min tåler det. - Det er jo en strålende mulighet.
Jo, men jeg får sånn angst. Bare noen ganger, altså.
Ingen vet hvorfor, det kan skyldes ubalanse i kjemikaliene -
- mellom nervecellene i hjernen, ifølge Nettlegen.
Jeg må ta denne. Vi kommer tilbake til det der.
- Hallo? - Jason Green fra WCA. Står til?
- Takk, bare bra. Hva skjer? - Jeg har gode nyheter.
Den thrilleren vi snakket om... De trenger en ny på manuset.
De elsket det du har skrevet.
Skal jeg ordne et møte?
Jeg er smigret. Sa de virkelig "elsket"?
Nei, men sånt merker en.
- Er det han andre Jason? - Ja, jeg koplet meg nettopp på.
La meg diskutere det med gutta.
Det er ikke dumt om du skaper deg et navn for deg selv og tjener penger.
- Jeg ordner et møte. Det blir bra. - La meg tenke på det. Jason?
Andre Jason?
Det hørtes da kult ut.
Ikke sant. Jeg vet ikke helt om jeg er klar for å satse for meg selv.
Vil du ikke angre ellers? Høres ut som en strålende mulighet.
Jeg likte det du gjorde der. Fikst.
Vi skal pusse opp lekerommet.
Så det passer til alderen hennes. Lyse farger, men mindre rosa.
- En tipi ville vært kult. Sekkestoler... - Unnskyld at jeg forstyrrer.
Dexter. Hei, kjære!
Alice, få låne deg litt.
Jeg skulle vært et sted for et kvarter siden, og barnevakten er forsinket.
Hun er her først om en time. Kan du bli her til hun kommer?
- Klokka er 17.15, jeg kan ikke... - Jeg betaler selvsagt for det.
- Du trenger ikke betale. - Du er så snill. Tusen takk.
G, Alice er barnevakt for deg til Idalia kommer. Glad i deg!
Kan du gi henne et kjapt bad også? Og slipp ut Dexter før du går. Takk!
Ja vel...
Når skulle du fortelle meg at det bor tre fremmede hos deg?
Beklager, jeg skulle sagt det.
- Har du lagt ut huset på Airbnb? - Nei, selvsagt ikke.
- Hvor traff du dem, da? - På... Du, det er ikke så viktig.
De skal bo i gjestehuset noen dager. Det var mammas idé.
Isabel sa en av dem kjørte henne til gitartime. Jeg vil ikke at de -
- skal være sammen med jentene. Det er ille nok at jeg ikke er der.
- Hvorfor kommer du ikke hit da? - Jeg lengter etter dem.
Men jeg kan ikke komme nå. Jeg prøver å signere en ny sanger.
Han har konsert i Miami i helga.
- Han skal bli den nye Sam Smith. - Ja vel...
Jeg lover å komme snart.
- Ikke rist på hodet. - Nei da.
Nå må jeg legge på. Du kommer når du kommer. Vi ses.
- Du er hjemme. - Hei, mamma.
Jeg er hjemme og skrubbsulten. Her lukter det godt.
Siden du jobber, lager jeg middag, om det er greit.
- Det er greit. - Det tenkte ikke jeg på. Strålende.
Isabel, jeg tror noen trenger en margarita.
Takk. Og glem at du har lært det.
- Da er det middag. - Skal vi ta med oss tallerkenene ut?
- Hva er det ute? - Kom og se.
- Hvor skal vi? - Det kan jeg ikke si.
REGISSERT AV JOHN KINNEY
Jeg føler at jeg kjenner deg.
- Jeg har nettopp flyttet hit. - Fra hvor da?
- Hei. Kan jeg hjelpe til? - Klart, det.
- Takk for i kveld, Harry. - Det er jeg som bør takke deg.
Ungene har knapt sett pappas filmer. Det var helt spesielt.
De er så kule. Der har du gjort en god jobb.
Takk. De har virkelig sansen for dere. Bra for dem med litt mannlig energi her.
Det er et veldig rosa hjem.
Du fikser virkelig den aleneforeldergreia.
Det er sikkert ikke så lett som det virker.
Men du fikser det, og det er kjempeimponerende.
Jeg syns det er modig, det du gjorde.
Med å begynne på nytt. Jeg kjenner ikke eksen din, men...
Han må jo være klin gæren som ga slipp på deg.
Hvor skal denne være?
Der borte.
Du vet at dette skapet er i ustand?
Du må slutte å rødme. Du er så uutholdelig søt når du rødmer.
Har du skrutrekker?
Takk. Det skapet har vært i ustand så lenge at du aner ikke.
Noe mer jeg kan hjelpe deg med?
Noe fra Ikea jeg kan skru sammen?
- Vi skulle jo ikke dette. - Vet det.
Men jeg fikset skapet ditt.
- Du vet at jeg er 40, sant? - Ja da, som Ball Park.
Bra.
Jeg vet ikke om du har vært sammen med noen på min alder som har...
...to unger.
Jentene kommer inn halv sju om morgenen, så du kan ikke være der da.
Eller de kommer midt på natta, så du kan ikke være der da heller.
Ikke noe problem.
Og så...
- Alice. - Ja?
- Du gjør meg nervøs. - Du virker ikke nervøs.
Jeg skal ikke motsi deg.
Tusen takk for at dere kom på en lørdag. Jeg drar til Shanghai i morgen, så...
- Var det noe mer da? - Nei takk. Maya, det ser fantastisk ut.
Det er ikke til å komme bort fra: Jeg er skrekkfilmfyren.
Det er bare sånne manus folk gir meg. Da jeg fikk deres film, der ingen dør -
- eller blir til zombie eller noe sånt, var det fantastisk.
- Takk. Hyggelig at du liker den. - For å si det enkelt, -
- så fins det tre slags filmer jeg vil produsere.
- Kvinnebaserte komedier... - George skriver bra kvinneroller.
- Det er ingen kvinnebasert komedie... - Helt enig. Glem kvinnene.
Dette kan funke: Hva med en found -footage kjærlighetshistorie?
At noen fant filmopptak av forholdet til Sam og Jane? Hvorfor skulle de...
...ha filmet hverandre? Aner ikke. Det var bare en tanke.
Den siste typen film jeg kan tenke meg, er en prisvinner.
En virkelig god film, slik de pleide å lage dem.
Vi lager gjerne en virkelig god film.
Nydelig. Da skal vi lage en storfilm.
- Hva med manuset? - Jeg er halvveis. Det blir bra.
Fint. Jeg så kortfilmen igjen i går og gjorde noen supre notater.
- Beklager, jeg må ta denne. - Det er greit.
- George, hva gjør du?! - Teddy, jeg må!
"Legg filmen til Sørstatene. Noe à la American Sniper."
Vår film foregår i Brooklyn! Det står her!
- Han kommer tilbake! - "Legge inn en dansescene?"
Det står her. Det er jo ikke til å tro!
Beklager. Bare noen kjappe tanker. Er alt bra med deg?
- Han hadde en del interessant å si. - Han vil hjelpe oss å lage filmen.
- En parodi på en filmprodusent! - Han sa en del sprø ting.
- Han er svær, og har tro på oss. - Det får meg til å like oss mindre.
La oss bare fortsette samtalen. Det var første møtet.
Kan du se på meg, George? Vi er på samme lag.
Vi fortsetter. Men vi legger ikke filmen til Sørstatene, der vi aldri har vært.
- Enig. Det er ikke aktuelt. - Jeg har aldri vært i Stillehavet!
- Så du skal altså... - Jeg skal uti!
Du vet at disse greiene tar evigheter? Jeg fortsetter å skrive som vanlig.
Jeg tok på meg en annen liten jobb som jeg skal gjøre på fritiden.
- Seriøst? - Ja, jeg fikk et tilbud fra WCA.
Hva slags jobb er det?
Ikke si det til Harry. Får han vite det, gjør han det til sin greie.
- Hva dreier det seg om? - Omskriving av en thriller. Godt betalt.
Lurt å ha en reserveplan i tilfelle vi tre guttevindunderne ikke slår gjennom.
Harry har en drøm om at vi tre skal stille på løperen i Cannes.
Jeg vil tjene penger.
Advar meg før du sier det til ham, så jeg kan rømme landet.
Ikke vær så veldig lillebror.
- Jeg har ikke problemer med ham. - Det er ok at han ligger med Alice?
La meg slippe å være utafor fordi jeg er alene om ikke å være hypp på Alice.
Dit skal vi ikke. Isberg rett forut.
Når han ombestemmer seg angående henne, eller hun blir lei av surret hans...
Da vil vi trenge et nytt sted å bo. Som jeg snart har råd til å betale for.
Jeg vil ikke flytte fra Alice. Jeg trives i den familien.
Vi må flytte før eller siden. - Men ikke i dag, bror.
Attika!
Takk for det, du.
- Jeg syns dialogen trenger litt... - Greit, skriv den selv.
Jeg syns ikke vi skal forstyrre.
Jo da.
Ja vel.
Namaste. Jeg er Teddy.
Hvordan er de to andre?
Teddy har jobbet i Apple Genius Bar, så han hjelper meg med nettsiden min.
Han er så søt. Og George tar seg av Isabel.
Han oppmuntret henne til å skrive et skuespill i en skolekonkurranse.
Du har altså gratis barnepassere i huset, -
- heltids datasupport og sex? - Jeg kan ikke klage.
- Ta med Harry i middagen min i morgen. - Hva? Nei.
La ham få se den virkeligheten der lyset ikke er like dust -
- og sengetøyet ikke like mykt. - Vi er ikke der ennå. Det er for drøyt.
Du får vist fram den nye kjæresten din.
- Han er ikke kjæresten min. - Hva er han, da?
Jeg vet ikke. Han er ung. Jeg kan bli for opphengt i det.
Menn vi kjenner som dater kvinner i den alderen, bryr seg ikke om det.
- Ta ham med. - Ja vel, kanskje.
Kanskje.
Dette tar bare et øyeblikk.
Hvorfor er porten åpen?
- Er Zoey her? - Kommer snart. Kan jeg hjelpe deg?
- Jeg har puter til lekerommet. - Jeg kan ta dem. Og du er...?
Jeg er interiørarkitekten hennes.
Ja vel? For jeg er interiørarkitekten hennes.
Akkurat... Hun sa det var noen hun var kreativt uenig med.
Jeg sluttet, ja.
Men hun tryglet meg, ga meg et tilbud jeg ikke kunne avslå.
Jeg visste ikke hun hadde hyrt en annen. Hun sa hun var desperat.
- Desperat? Hva sa hun da du ringte? - Hun snakket kjempefort, helt hyper.
Hun sa hun var tryggere på hun andre, for de hadde samarbeidet i årevis.
Hun ringte meg ikke tilbake.
Jeg har gjort denne dustejobben gratis. Jeg ryddet i jeansene hennes!
- Hva tar du? - Det er mot angst.
Jeg tar bare en halv. Og aldri på dagtid.
Det er en stor halv.
Jeg burde ha sluttet før.
Hun høres helt forferdelig ut, men vet du hva?
- Alt ordner seg. - Lover du?
Ja. Hvordan havnet vi hos deg? Det fins en grunn til at ting skjer.
Glem Zoey. Tiden er inne til å gå videre, og det blir lett nå.
Nettsiden din er oppe og går. Og Pinterest, Facebook og Instagram.
- Nettsiden min er oppe? - Ja da.
Teddy, så fantastisk!
Takk!
Det var Justin. Han har funnet en som vil finansiere filmen vår.
- Fantastisk! - Vi tar noen drinker med ham i morgen.
- Så du er opptatt i morgen kveld? - Ja, men bare en stund.
- Hadde du noe i tankene? - Ja, faktisk.
Tracy skal ha et middagsselskap, og om du hadde hatt lyst, -
- ville du kanskje blitt med? - Ja, gjerne.
Jeg har hatt lyst til å gå ut med deg. Det har jo vært hyggelig her i huset.
La oss gå på date.
- Jeg må møte deg etter drinkene. - Det er greit.
Hva skal jeg ha på meg? Det er ikke en dressgreie?
Han bestilte en runde til. Er der innen en time.
- Går det bra med deg? - Ja da.
Hva prater dere om?
Kan jeg komme inn?
Beklager. Det ble drinker hele kvelden. Og Justin inviterte masse folk.
Fyren var ikke til å stoppe. Han skaffer oss pengene.
Så jeg kunne ikke droppe ham.
- Streit nok, det. - Men meg kunne du droppe.
Visste ikke hva annet jeg kunne gjøre. Jeg ble heftet, og...
Jeg vet bare at det ga meg en følelse jeg ikke vil ha igjen.
Ikke la én dum kveld komme i veien for det som foregår her.
- Og hva foregår her? - Ingen av oss vet svaret på det.
Du sa vi ikke burde innlede noe forhold. Så dukket du opp her.
Og så fikset du skapdøra mi og så kysset du meg. Og...
Samme, det. Jeg lot det skje. Men på et punkt bør jeg vite bedre.
Og det punktet er nå. Du er en gutt på 27 år, Harry.
Det er spennende og du er fantastisk, du er på nippet til å være en kjempefyr.
Men 27 -åringer roter til ting. De gjør bare det.
Det vet jeg fordi jeg pleide å være en.
Men det siste jeg trenger nå, er å sitte i et selskap i kjole -
- og vente på noe eller noen som ikke stiller opp for meg.
Så hva enn dette er eller var, så slutter det nå. Greit?
Dette vet jeg fordi...
Fordi jeg vet det.
- Harry, du lovet å spille med oss. - Ja, et øyeblikk, bare.
Greit. Jeg tabbet meg ut. Det var galt av meg, jeg tenkte ikke.
- Får jeg gjøre det godt igjen i kveld? - Nei, jeg skal ut i kveld.
- Hvor da? - På date.
Hvorfor ikke?
- Stykket mitt ble plukket ut! - Jeg visste det!
Konge! Grattis!
Kan jeg be om en kjempetjeneste? Du kan si nei, altså.
Forstyrrer jeg deg i jobben? Er det den andre jobben?
Ja, men blås i det. Spør i vei.
- Blir du med på scenen, i stykket mitt? - På scenen?
Ikke i stykket, altså. Bare i kulissene.
Du kan se på derfra. Frøken sa at det er greit.
Jeg sa det er som å ha med en støttehund, bare at det er et menneske.
I tilfelle jeg blir nervøs eller svimer av. Bare det at du er der, vil...
Iz, det er en stor ære. Jeg stiller.
Broren min ble aldri funnet. Så jeg holder meg unna båter.
- Men la det ligge. - Hva driver du med? Kori visste ikke.
Jeg jobbet for en entreprenør.
Rev ned ting en var glad i, bygget ting en hatet.
- Skal du drikke det? - Nei, bare forsyn deg.
Alice, har du sett TED Talk på Science of Happiness?
- Du ville like det. - Er det så åpenbart?
Nei, ikke sånn. Det traff meg bare.
For åtte måneder siden sluttet jeg i jobben.
- Mitt Jerry Maguire -øyeblikk. - Jeg elsker Jerry Maguire.
Jeg bodde på Bali i noen måneder. Så fikk jeg malaria og kom hjem.
Jeg prøver å få min gamle jobb tilbake.
Det var vel Sir Thomas Brown som sa:
"Jeg er verdens rikeste mann, for jeg har det som..."
- Gud! Min erkenemesis er her. - Hvorfor har du en erkenemesis?
Hun står der med dusinvaren og stakan og ser fryktelig rik og deppa ut.
- Jeg går og snakker med henne. - Ikke gjør det.
- Nå går jeg.
Hei, Alice. Jøss, hva gjør du her?
Jeg er på date. Med en mann.
Så bra. Hils på Rob, mannen min.
Dette er Alice. Hun har hjulpet til litt i huset.
Hyggelig, Rob. Jeg er bitchen til kona di.
- Jeg vil ikke akkurat si det. - Å? Syns du at du var grei med meg?
- Eller er du snillere med labrapuddelen? - Det er en labradoodle.
- Er du dårlig? - Jeg tror det er Dexter.
Nå er du slem, Alice. Han er en trøst, nå sårer du meg virkelig.
Du har fått for mye å drikke og blamerer deg selv.
Så jeg blamerer meg? Det pleier å være din spesialitet.
- Ikke sant, Bob? - Alice, slutt. Jeg ringer deg i morgen.
Jeg slutter. For du bedro meg med hun fancy interiørarkitekten.
Og du er virkelig et ondt menneske, ferdig snakka.
Greit, ferdig... snakka.
Takk.
Brutalt.
Au da...
Lyst til å fortelle hva som skjedde?
Jeg drakk daten min under bordet. Og jeg var så uforskammet.
Og der så jeg Zoey Bell i sin kimono, og den søte mannen hennes.
Og så ble jeg utilregnelig i gjerningsøyeblikket.
- Håper du sa opp, i alle fall. - Ja, det gjorde jeg ettertrykkelig.
Tør jeg spørre hvorfor du er så kamplysten i kveld?
Alt peker mot frontfiguren i bandet deres.
Jeg var redd for det. Han har den virkningen på folk.
Det er noe du bør vite om Harry. Og jeg sier dette av kjærlighet:
Han gjør ikke det rette ofte nok. Er bare ikke i stand til det.
Vet du hva forskjellen på menn og kvinner er?
Menn kan bare gjøre ting.
Kvinner må tenke på følgene, på følelsene, på for -og bakdelene.
Vi lager lister. Menn bare handler. De bare gjør.
Men ikke du, George. Du er en av de gode.
Takk, Alice...
Du er som en kvinne.
Herregud. Si at du også ser ham.
Austen, hva gjør du her?
Jeg har prøvd å ringe deg i timevis. Hvor var du? Hvor er ungene?
De er hos mamma. Men... Jeg vet jeg nettopp spurte deg.
- Men hva gjør du her? - Herregud, Alice.
Jeg vet ikke, klarer ikke å tenke klart. Er det en av dem?
- Hallo! - Hei.
Heisann.
George Appleton. Stor fan av familien din.
Jeg skal la dere to... For jeg må... Ja...
Det er så godt å være her.
Du har gjort en kjempejobb med huset. Dette er jo typisk deg.
Jeg er imponert. Husker du da vi satt her da jeg skulle treffe faren din?
- Ja, for en million år siden. - Du ser annerledes ut også.
Avslappet. Du ser fantastisk ut, Al.
Du treffer meg virkelig på høyden i kveld.
Du vet at jeg måtte komme? Du skjønner det?
Tre fremmede fyrer bor med familien min. Og plutselig slutter du å ringe meg.
Jentene facetimer meg ikke lenger. Hvor har du gaflene?
I skuffen.
Så du dukket bare opp uanmeldt. Du kunne ikke ha ringt først?
Så jeg kunne forberedt meg, sagt det til jentene?
- Eller passet dette deg bare best? - Jeg var redd jeg ikke fikk komme.
Jeg sier da alltid at du kan komme.
Da du dro, følte jeg endelig at jeg ikke sviktet noen lenger.
Og det føltes bra... en stund. Men så innså jeg -
- at den beste delen av livet mitt hadde flyttet tvers over landet.
Jeg var alene i vårt gamle hus.
Ingen latter lenger. Ingen måltider sammen.
Ingen hoppende apekatter i senga.
Jeg savner familien vår.
Så jeg kjøpte billett og dro på flekken for å si deg dette ansikt til ansikt...
Ditt vakre ansikt.
La oss ordne opp i dette. La oss ikke gi opp.
- Hvorfor dukker han opp her? - Vi bør gå inn. Hun trenger oss.
Å ja? Skal du gå inn dit og si: "Jeg er sjefen her nå"?
- De sitter nær hverandre! - Han er far til barna hennes.
- Hun trenger ham ikke lenger. - Er han kjekk? Jeg ser ikke.
- Ja, ser han ut som en taper? - Han er litt klassisk Clark Gable.
Og så er der litt Sean Penn, at han kan slå til deg når som helst.
Krysning av Clark Gable og Sean Penn? Jeg går inn.
- Det er det siste hun trenger! - Vet du hva hun trenger?
Hun tar ham med til gjesterommet. Han blir værende.
- Takk for at jeg får overnatte. - Jeg er full, angrer vel i morgen.
Så full er jeg ikke. God natt, Austen.
Jeg mente det jeg sa. Vil du tenke på det?
Kan vi ta en prat? Vær så snill.
God morgen.
Hei.
Slå deg ned.
Harry.
Austen.
- Hvorfor bor han med oss? - Skulle jeg bedt ham bo på hotell?
- Hvorfor er han i LA? - Tja, tre gode grunner.
- Egoistisk å dukke opp sånn. - Austen er sånn.
Alice, ikke unngå meg. Kan vi ta en prat?
- Jenter! Vet dere hva? - Hva?
- Pappa! - God morgen. Så godt å se dere!
Tenk at du er her!
Rosie, som du har vokst! Du er jo rene supermodellen.
Iz, se på... Så kule joggesko.
- Når kom du? - I går kveld. Vi ville overraske dere.
- Godt å se deg, Lil. - Ja, hei.
- Vakker som alltid. - Ikke tull, da.
Jeg må skifte til spinningtimen, så jeg må gå.
Ally, vi snakkes senere.
Søt ennå.
Da spiser vi.
Da vi gikk hjem fra middag den vakre måneskinnskvelden, -
- gjennom denne vesle landsbyen utenfor Saint -Rémy -de -Provence, -
- så gikk vi feil.
- Og plutselig, ut av det blå... - Herregud, dette hadde jeg glemt.
...kom en rar, liten kvinne og dyttet meg bort og tok veska til moren deres.
Uten å nøle sprintet moren deres etter henne.
Med et byks taklet hun henne over ende!
- Kjempemorsomt, mamma! - Jeg verken bykset eller taklet.
Dere havnet ikke begge over ende? Moren deres var helt utrolig.
- Hun var enormt imponerende. - Jeg vet nå ikke det.
- Fortalte du pappa om stykket ditt? - Ja. Det er jo kjempespennende.
- Hun har alltid vært flink til å skrive. - Kommer du og ser på, pappa?
- Når er det? - Neste fredag.
Vet ikke om jeg kan bli så lenge. Men jeg vil veldig gjerne komme.
George har hjulpet til med stykket. Sa jeg at guttene er filmmakere?
Ja. Fatter ikke hvordan dere klarer det. Det krever sånn selvdisiplin.
Men når alt kommer til alt, handler det bare om flaks om en slår gjennom.
- Flaks og talent. - Ja visst.
Masse flaks.
- La oss gå ut og spise i kveld. - Ja!
Søndagsmiddag, som før. Vis meg det nye stamstedet deres.
- Ja, mamma, vær så snill! - Vi går ut tidlig, er hjemme til åtte.
Ja, greit.
Et øyeblikk.
Jeg vet det ikke angår meg, men jeg ville sjekke at alt er bra med deg.
Kom inn. Jeg har det helt fint.
Men Austen sier ting til meg som jeg har villet høre så lenge.
Men så er han jo en mester til å manipulere også.
- Får jeg komme inn litt? - Ja.
Jeg visste ikke du var her. Håper ikke jeg går over streken nå...
- Så fin du er, forresten. - Ja.
Jeg er bekymret for jentene. Faren dukker bare opp, ut av det blå.
Oppfører seg som en superfar vi vet han ikke er.
Hva med Iz når han flytter tilbake til New York?
- Alice, jeg må snakke med deg. - Herregud...
- Kan det vente? Jeg er opptatt. - Nei, det kan det ikke.
Jeg føler det skar seg mellom oss. Jøss, så flott du er.
Og du lukter deilig. Har du en Advil?
- Visste ikke jeg hadde publikum. - Dette får vi snakke om siden, for...
- Kvalifiserte jeg ikke for vorspielet? - Det skjer ikke noe her.
Det har aldri vært så mange her inne før. Vi kommer for sent.
Gutter, vi snakkes siden. Det går så bra, så.
Ha det.
God natt.
Greit.
God natt, unger.
Jeg liker ham ikke.
Rosie skulle ha lagt seg nå. Skal vi ringe?
Fatter ikke at hun giftet seg med ham.
Han var nok tiltrekkende som yngre. Aksenten hans er kul.
Vi begynte å bli...
Unnskyld.
- Har dere hatt en fin kveld? - Jo, vi spiste litt lasagne. Restemat.
- Og middagen deres? - Jentene storkoste seg.
- Og du? - Jeg koste meg også.
Vi skal ha oss en nightcap. Lyst til å komme bort til oss?
Jeg er utslitt. Jeg går til køys. God natt, gutter.
God natt.
- Bløff. Hun sovner aldri før midnatt. - Takk. Det trengte vi ikke å vite.
God natt. Vi ses i morgen.
Glad i deg, pappa.
Og jeg er glad i deg, skjønne jenta mi.
Sov godt.
"Han strekker seg ut etter maleriet.
Svever sakte gjennom luften."
George, pengefyren kommer for å møte oss neste fredag.
I Sunset Tower. Vi drar videre derfra for å se Isabels skuespill.
Jeg skal vise deg en artikkel jeg leste om fyren.
"Bildet svever sakte..." Hva jobber du med her?
- Skriver du på noe annet? - La meg forklare. Ja.
Hvordan kan du det? Vi er nesten ferdige med manuset, og du jobber med noe annet?
Ja. Du har bestemt at vi er to halvparter som utgjør et hele.
Jeg tenker jeg kan være et hele alene. Og agentene våre mener det samme.
Så du er talentet, mens jeg bare ordnet finansieringen, -
- regisserte filmen og meldte oss på festivalen som fikk oss til LA.
- Det er ikke det jeg sier. - Så du tar en ny jobb uten å si fra!
Pokker, George...
Det kommer ikke i veien for filmen vår. Beklager at jeg vil tjene penger -
- og komme meg vekk fra rotet du har stelt i stand her.
Trodde du at du kunne ligge med henne og leke med ungene hennes uten videre?
Testamenter hjernen din til forskning, den er noe for seg selv.
Jeg lar deg ikke gjøre dette.
Du er litt forelska i Alice, derfor er du sint på meg.
- Dette har vi to vært ute for før. - Jeg er ikke forelska i henne.
Jeg elsker bare masse ved henne, som ansiktet og personligheten.
Hva skjer?
Hva er det du holder der?
Auditionpapirer. Jeg skal prøve meg på en pilot til en serie.
- Så flott, Teddy! - Så dere tar begge andre jobber?
- Kan du ikke være glad på hans vegne? - Ikke legg deg opp i dette.
Hvorfor sa du det ikke?
Vi har ikke et ferdig manus, så hvorfor kan jeg ikke gå på audition?
Lykke til, begge to.
Bare ring meg etter forestillingen. Ja, jeg vil være våken.
Ha det.
Hei der. Får jeg slå meg ned?
Det går bra, kamerat?
Jeg så at Harry dro. Temmelig frustrert.
Jeg vil ikke snakke om det. Men du trenger ikke bekymre deg.
Tja, dette er mitt hus.
Mine unger, min kone. Er det problemer, har jeg krav på å få vite det.
Alice ville neppe kalle dette ditt hus. Og hun ville ikke kalle seg kona di.
Men det er mine unger, ikke sant? Du er enig i det?
- Hva gjør du her, egentlig? - Det er en komplisert situasjon.
- Jeg ville ikke skjønt det i din alder. - Jeg kan prøve.
Vel...
Noen ganger -
- behøver man avstand fra dem man elsker for å skjønne hvor mye man trenger dem.
Seriøst? Det der gjelder ikke for kona og ungene dine.
Hva ønsker du? Du vil jo hate meg samme hva jeg sier.
Nå som Alice og jeg prøver å finne en løsning på problemene våre, -
- må det bli slutt på at dere leker at dere bor her.
- Du tror det er det Alice vil? - Alice vet ikke hva hun vil.
- Hvorfor pokker gjorde du det?! - Det var for Alice!
Dette vil du ikke. Jeg har trent, jeg kan bokse.
- Greit, unnskyld. - Vil du prøve deg?
Kom an!
Lå den teite hipsterbroren din med kona mi? Svar meg!
- Vi har det bedre uten deg! - Vi? Hva snakker du om?
Herregud!
Hva foregår?
- Han begynte! - Teddy, hva pokker?!
- Nå roer vi oss ned litt. - Han er farlig! Det er unger i huset!
- Alice, dette er galskap. - Dette er for mye for meg!
- Jeg har ikke bedt om dette. - Enig, jeg syns han skal dra.
Dere må finne dere et annet sted å bo, mens vi får livet vårt på rett spor.
Vent. Alice?
Beklager, gutter.
- Du gjorde det rette, Al. - Han ga deg skikkelig juling.
Alice, se på meg.
Herregud, som jeg har savnet deg. Jeg fikset ikke å være alene.
Austin, hva driver vi med?
Forholdet vårt er i ferd med å gå i oppløsning.
Ja, og vi må rydde opp i det én gang for alle.
- Jeg syns vi skal... - Jeg vil skilles.
Nå er jeg ikke helt med.
Jeg vil ha skilsmisse. Jeg vil ikke være gift lenger.
Jeg vet hva skilsmisse betyr.
Jeg trodde ikke vi var klar til å ta en sånn...
- Du er klar. - Jeg er det.
- Jeg er faktisk det. - Akkurat...
Akkurat.
Jeg er dusten som fikk vinnerhånda og likevel klarte å tape.
Jeg tror kanskje dette var det beste som kunne skje.
Hvis jeg hadde ant det minste håp, så ville jeg prøvd å orme meg tilbake.
- Håper han er her. - Det må han være.
Justin er den eneste andre han kjenner i LA.
Det gjør dritvondt i hånda.
Får vi komme inn?
Ingen utskjelling, takk. Fått en på tygga?
- Jeg grisebanket Austen. - Skrytepave. Kom inn.
- Så Alice at du gjorde det? - Ja.
Og hun kastet oss ut.
Seriøst? Men Austen blir boende?
Ja.
Er dere sultne? Det er litt nobu igjen.
Vi kom for å be om unnskyldning. Vi skulle ikke ha skjult ting for deg.
- Ingen nobu? - Jeg tar litt.
- Hva er nobu? - Sushi.
Vi var redd du ville tro at vi tvilte på deg eller mistet troen på filmen.
- Det er det jeg tror. - Vi trekker oss ikke.
Jeg er ferdig med den andre jobben. Får Teddy en ny rolle, fikser vi det.
Han har rett. Vi klarer det. Vi skal gjennomføre dette.
Nobuen.
- Der er dere. - Er alt bra med pappa?
Ja da, pappa har det bra. Han fikk bare et skrubbsår.
Han sover nå, så alt er bra.
- Beklager at dere måtte se det. - Skal han flytte inn til oss?
Han skal bo i LA, og det er fint.
Men han skal ikke bo med oss.
Guttene, da -har de dratt?
- For godt? - Jeg tror det.
Betyr det at vi aldri ser dem igjen?
- George skulle komme på stykket mitt. - Jeg kjenner George. Han kommer.
Jeg gleder meg nå litt til at det bare er oss tre igjen.
Ja, det høres bra ut. Jeg kan trenge litt fred og ro.
Jeg er så glad i dere.
Hei.
- Kom inn. - Det er greit?
- Jeg ringte ikke, men... - Vi driver ennå og flytter inn.
Jøss. Stilig leilighet.
- Er gutta her? - De gikk ut en tur. Er straks tilbake.
Det var jeg som skulle dukket opp hos deg. Men nå som Austen er der...
- Han har dratt. - Tilbake til New York?
Nei, han er her i LA, men han bor ikke hos meg.
Det er offisielt slutt nå, så...
Jøss. Veldig god beslutning.
Ja... Ja.
Alice, jeg skulle ha sagt dette før. På en ordentlig måte.
Jeg er lei for det.
Jeg er lei for at jeg lot deg i stikken den kvelden.
Jeg har gått gjennom det om og om igjen i tankene.
Jeg kan ikke fatte at jeg kunne gjøre noe sånt mot deg.
Det er en av de fem verste beslutningene jeg noen gang har tatt.
Og jeg har tatt en del tvilsomme beslutninger.
Du fortjener noe mye bedre enn meg.
Og det sier jeg ikke uten å mene det, slik de fleste fyrer gjør.
Jeg mener det virkelig.
Før jeg traff deg, var jeg antakelig -
- mer ensom og redd enn jeg noen gang hadde vært i hele mitt liv.
I løpet av alt det sprø som skjedde -
- kurerte du meg for det. Det vil jeg alltid være takknemlig for.
Etter at dere dro, har jeg prøvd å få orden på livet mitt.
Men jeg har innsett at jeg virkelig savner dere.
Vi savner deg enormt, vi snakker om det hele tida.
Det er så godt å høre deg si det.
Overraskelse!
Hei, Alice.
- Hei, Alice. - Blomster?
Det var så fint hos deg, så vi vil ha det her også.
- La meg hjelpe deg. - Takk.
- Hvor er kjøkkenet? - Her borte.
Jeg har tekstet litt med Iz. Hun er så spent før morgendagen.
- Sa hun at hun har begynt å meditere? - Nei, men så kult, da.
La meg sette de der i en vase. Har dere en vase?
- Det har vi ikke. - Da kan dere få det i innflyttingsgave.
KL 18 I KVELD! FEM ÉNAKTERE -HØSTFORESTILLING
- Bra, gutter. - Hei, Justin.
Samme hva som skjer, skal vi lage en storfilm sammen.
Ikke noe en ser på en smartphone og glemmer.
For vi har både hue, hjerte og mot til å lage noe bedre.
- Ja da! - Det blir så bra.
Jeg visste dere ville komme til meg.
Ja da, vi er her. Det går bra, er bare litt forsinket.
Nå gjelder det.
Hei, mamma.
Hei.
- Var det gøy å overnatte hos pappa? - Kjempegøy! Pannekaker til middag.
De kommer.
Nå skal dere høre.
Jeg elsker manuset deres.
Jeg skjønner totalt hva dere vil.
Men kanskje vi kan gjøre det enda...
- ...større. - Hvordan?
Det kan gjøres mer sexy. Mer spenning, mer action.
Sam -karakteren kan samle noen fyrer fra forskjellige steder, -
- og så gjør de et stort kupp. - Ocean's Eleven, liksom?
Ja, herlig! Unge Ocean's. Der har vi det.
Sam er ingen storkjeltring. Han prøver bare å få endene til å møtes.
Jeg tenkte vi kunne sprite det opp. Han fra Hunger Games kan spille Sam.
Vi har Teddy til den rollen. Han er fantastisk.
Akkurat, ja. Du er Teddy.
Vi skal absolutt finne en rolle til deg. Justin, jeg stoler på deg.
Dere er kjempetalentfulle. Men det hele er for lite. For søtt, er det ordet?
- Nei. - Vi må stikke.
Hyggelig at du tok deg tid til oss. Men nå venter en 11 -åring på oss.
Svaret ditt er åpenbart nei, siden du ikke har skjønt noe av manuset.
Så det betyr ikke stort, men jeg sier det likevel:
Du gjør en tabbe. Teddy er et av vår tids største skuespillertalenter.
Og George forstår seg på folk.
Hvordan vi tenker, hvorfor vi gjør de uforklarlige ting vi gjør.
Film er vår store kjærlighet. Tar du sjansen på oss, vil vi ikke svikte deg.
Warren, har du en bil i garasjen?
- Du var helt utrolig! - Sikkert at dette er greit for deg?
Ja da, det dukker opp andre. Ser jeg bekymret ut?
Bare pust dypt. Du klarer dette.
Fort!
Beklager, her er stengt. Ingen slipper inn når det har begynt.
- Det er skoleteater, ikke Broadway. - Jeg skulle stenge kl 18.
Den er kvart over, så...
Jeg må inn. En helt spesiell jentunge blir knust om jeg ikke kommer.
- Det er ikke mitt problem. - Beklager!
Kanskje han burde bli actionhelt.
Løp!
Det går så bra.
Og nå: "Tre pluss tre" av Isabel Blume.
Herregud...
- Teddy! - Der er hun.
Pokker! Kom igjen.
Hei.
Slipp meg fram!
"Det som begynte..." Beklager.
Kom igjen.
Er du George? Takk og pris!
Jeg er frøken Avery. Og du er George?
Kom! Hun kan se deg herfra.
"Det som begynte..."
Isabel!
Du klarer det!
"Det som begynte som en dag som alle andre, endte som noe helt annet."
Det må ha vært noe helt usedvanlig i luften den dagen, -
- selv om det som vanlig var 22 grader og sol i min nye hjemby:
Den rare, vidunderlige byen Los Angeles.
"Som det viser seg ikke er så mye til by likevel."
Det var en hit, ikke sant? Kan et skoleteater være en hit?
- For det var det virkelig. - Det satt som et skudd!
Du fikk stående ovasjoner. Mødre blant publikum gråt.
Mødre gråt, jeg hulket.
Og det du sa om å være barn og vokse opp i New York, altså...
Og at hun må legge seg halv ni i byen som aldri sover.
Jeg likte han gutten som spilte pappa.
Hva? Handlet det ikke om oss?
Det handlet om oss, sant?
Du er rene teaterdetektiven.
Til kjærlig minne om vår kompis Indy.
Norske tekster: P.S. Mannes
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!